Post on 21-Jan-2021
transcript
2
CUPRINS
Introducere
I Influența istorică asupra manifestărilor arhitecturale și picturale moderne
1.1. Arta - proces psihologic și social
1.2. Premize istorice ce influențează devenirea artei
II Stiluri artistice incipiente modernității
2.1. Arta în căutarea modernității
2.1.1. Neoclasicismul
2.1.2. Stilul Empire
2.1.3. Romantismul
2.2. Utopiile începutului de modernitate
2.3.
Impresionismul și arhitectura
2.3.1. Artă și arhitectură în America de Nord
III Art – Nouveau – prima formă a modernismului
3.1. Art-Nouveau în Europa și America
3.1.1. Art-Nouveau în Marea Britanie
3.1.2. Art-Nouveau în Germania -Jugendstil
3.1.3. Art-Nouveau în Austria Secession
3.1.4. Art-Nouveau în Spania
3.1.4.1. Gaudi
3.1.5. Art-Nouveau în Italia
3.1.6. Art-Nouveau în America de Nord
3.2. Art-Nouveau în Rusia
3.3. Arhitectura Art-Nouveau în România
IV Curentele concomitente și ulterioare curentului Art-Nouveau
4.1. Protoraționalism
4.1.1. Hendrik Petrus Berlage
4.1.2. Auguste Perret
4.2. Neoplasticism
4.3. Futurismul
4.4. Avangarda Rusă
4.5. Arta ca expresie - expresionismul
4.5.1. Pictura expresionistă de expresie
franceză - fovism
3
4.5.2. Pictura expresionistă de expresie
germană – Die Brüke
4.6. Pictura metafizică
4.7. Art Déco
4.8. Diverse stiluri ale modernismului
4.8.1. Cubismul
4.8.2. Brâncuși cubist?
4.8.3. Purismul
4.9. Funcționalism și raționalism C.I.A.M. – Congresele
Internaționale de Arhitectură Modernă
4.9.1. Congresul Internațional de Arhitectură
Modernă
4.9.2. Subiectele dezbătute în cele cinci
congrese interbelice
4.10 Arhitectura și arta totalitară
V Artele plastice și arhitectura contemporană
5.1. Artele vizuale contemporane ca derivate ale
modernismului
5.2. Arhitectura contemporană și relațiile cu artele vizuale
contemporane
Concluzii
Bibliografie
4
INTRODUCERE
”Orice operă de artă este copilul vremii sale,
adesea și izvorul felului nostru de a simți”
Wassily Kandinski
Opera artistică, fie ea picturală sau arhitecturală este complexă şi coerentă. Artistul
indiferent de timpul şi spaţiul căruia aparţine are ca scop de a înfăţişa invizibilul în vizibil prin
organizarea semnelor şi elementelor plastice şi materialelor într-o anumită formulă
compatibilă dorinţei de manifestare a artistului.
Am ales această temă ca o modalitate de analiză în interiorul artelor plastice, urmărind
evoluţia comparativă dintre pictură şi arhitectură, caracteristicile comune sau diferențe ale
acestora în perioada modernă.
Având la bază modalitatea fenomenologică de cercetare primul capitol va surprinde
condiţiile socio-culturale, economice şi politice specifice fiecărei zone geografice ce
determină dezvoltarea arhitecturii. În primele capitole este menţionată „naşterea urbanisticii
moderne” .
Etapele de evoluţie întâlnite în studiile istorice îngăduie regăsirea elementelor dialecticii
şi a motivelor formatoare arhitecturii moderne. O fenomenologie a realizărilor artei poate
dezvălui fenomenologii ale conştiinţei naturale. Cursul dezvoltării societăţii se aseamănă cu
direcţia progresului tehnic, economic, cultural şi artistic. Pictorul experimentează deoarece
arta modernă a pierdut interesul pentru canoanele tradiţionale. Ideea de a picta ceea ce văd
schimbă mentalităţi, schimbă teorii deoarece se începe o diferenţiere între ceea ce ştim şi ceea
ce vedem.
În ceea ce privește arhitectura, aceasta nu este numai o artă, este şi o ştiinţă strâns
legată de dezvoltarea societăţii. Surprinderea în artă a expresiei ca joncţiune între structură,
mişcare, spaţiu şi timp, decoraţie şi intuiţie denotă faptul că opera de artă se adresează
intercalării spiritului şi simţurilor formate într-un anumit spaţiu social a unei anumite
temporalităţi.
Lucrarea se dorește a surprinde modul de formare a unui curent artistic particularizat pe
o ramură artistică în faza sa incipientă şi transformarea acestuia în curent artistic complex
generalizat şi „modulaţiile” ce se formează între formele de manifestare ale picturii şi
arhitecturii aceluiaşi curent artistic sub influenţa schimbărilor politice, administrative,
5
Composition VII - Wassily Kandinsky
https://www.ibiblio.org/wm/paint/auth/kandinsky/kandinsky.comp-
7.jpg compozitie 7
tumulturi sociale şi mai ales a revoluţiei industriale, arta, ca oglindă a stării sociale se
modifică după valorile epocii contemporane.
I. INFLUENȚA ISTORICĂ ASUPRA MANIFESTĂRII ARHITECTURALE ȘI
PICTURALE MODERNE
Tema aleasă reflectă perioada celei de a doua jumătăți a secolului al XVIII-lea și se
încheie cu începutul secolului XX.
În istorie, perioada modernă este considerată a debuta în 1453 corespunzând cu perioada
artistică a renașterii. Din acest moment arta se consideră a nu mai fi doar un meșteșug ci o
acțiune vocațională. Cu toate acestea, ruptura de tradiție, de modul de percepere a artei nu se
modifică în structură. Arta rămâne tributară comenzilor, decorativă, pentru înfrumusețarea
locuințelor, a spațiilor publice.
Ernst H. Gombrich1 spunea: ”În ciuda variațiilor modei și a diversității preocupării
artiștilor, unii mai atașați de problemele compoziției, alții de exploatarea culorii sau a
expresiei dramatice, scopul
urmărit de pictori și sculptori
rămânea în esență, același și
nimeni nu se gândea în mod serios
să-l pună sub semnul întrebării.
Este vorba de furnizarea unor
obiecte frumoase celor care aveau
nevoie de ele și știau să se bucure
de frumusețea lor.”2
Schimbarea reală, de fond a
mentalităților debutează în secolul
al XVIII-lea când vechile maniere
par să se destrame marcând momentul real de desprindere a artei de Evul Mediu și
Antichitate. Revoluția Franceză din 1789 poate fi considerată pragul sonor al modernizării
prin evidențierea noilor concepte, noilor criterii valorice sociale și politice, modificarea
1 Ernst H. Gombrich (1909-2001) – critic de artă, profesor în istoria tradiției clasice la Universitatea din Londra
din 1959 până la pensionare, prin lucrările elaborate a influențat modul de percepție asupra artei a numeroase generații, reușește să surprindă corect și să exprime simplu și concis manifestările artistice făcând astfel din lucrările sale materiale didactice accesibile oricărui nivel de educație. 2 Ernts H. Gombrich ”Istoria Artei” ProEditură și Tipografie București 2007 pag. 475
6
ierarhiilor în stat, multitudinea invențiilor create în această perioadă, determină și facilitează
dezvoltarea industrială, creează posibilități nelimitate, inovatoare de exprimare în artă, se
manifestă modificări de percepție a modalităților de exprimare a subiectelor abordate, studiile
sunt puse sub semnul întrebării, un fenomen normal de altfel, așa cum subliniază Wassily
Kandinsky3: ”Fiecare operă de cultură generează propria-i artă irepetabilă.”
4
Stilul evoluției societății din punct de vedere politic, economic, social, ideologic,
permite identificarea elementelor dialectice și a fenomenelor ce au acționar asupra arhitecturii
moderne în paralel cu pictura, sculptura, grafica.
Cursul dezvoltării societății se întrepătrunde în dezvoltarea economică, tehnică,
culturală a umanității. Artistul, indiferent de timp și spațiu căruia îi aparține, are ca scop a
înfățișa invizibilul în vizibil prin organizarea semnelor.
1.1.ARTA – PROCES PSIHOLOGIC ȘI SOCIAL
Creația artistică generează o nouă lume care reflectă realitatea spirituală şi materială,
creând când o distanțare sau sublimare şi determinând uneori o generalizare concretă,
sensibilă a receptării şi interpretării realității.
Arta este mijloc de influențare a celor ce inter-relaționează în procesul artistic de
creaţie, cu mediul social, cu societatea umană şi arta lor este un act creativ cu scop
comunicativ. Operele de artă, imaginile transmit mesaje prin materialele utilizate sau prin
formele obținute, prin compozițiile realizate, către societate. Creatorul „emiţător” al mesajului
transmite conștient sau inconștient idei, senzații, trăiri, ideologii. De asemenea, individul
creator este produsul social al unei anumite perioade istorice caracterizată de un anumit nivel
de dezvoltare socio-culturală, economică, industrială, politică şi educațională. Dar nu doar
creatorul (emiţător) contează ci și privitorul (receptorul) mesajului. În funcție de evoluția
fiecărui receptor opera de artă este asimilată diferit.
Mediul înconjurător definește concepte influențează emoțiile, visele, stări de spirit,
ideaticul, fantasticul, frumosul, urâtul. Mediul înconjurător satisface necesitățile individului,
dar totodată, mediul este modificat de individ. Fiecare individ își creează după propriile
3 Wassily Kandinsky(1866-1944)- pictor rus, sub farmecul artei populare descoperite ca urmare a cercetărilor
etnografice realizate și a influenței artei impresioniste, va opta pentru creație în defavoarea carierei juridice. Formează mai multe organizații artistice, publică diverse manifeste cu privire la artă, înființează Academia de Științe Artistice din Moscova în 1921 și în 1922 devine profesor la Bauhaus. Enunță limbajul pictural cubist și întrepătrunde impulsuri ale expresionismului, fovismului, în arta pe care o creează. Tablourile sale sunt caracterizate de lirism, de mister și simbolism alternat cu informația cotidiană. 4 Wassily Kandinsky ”Spiritualul în artă” Editura meridiane București 1994 pag. 15
7
principii, idei, despre acest univers, își formează propriul univers modelat indirect de
contemporaneitatea înconjurătoare.
În timpul nostru nu mai există nici un dubiu că actul artistic se poate manifesta prin mult
mai multe căi pe lângă cele tradiționale cunoscute, binele, frumosul şi adevărul fiind extrem
de nuanţat faţă de sensurile date de Platon. Valențe estetice se pot manifesta într-o diversitate
de domenii ale vieţii.
Există ideea înrădăcinată că, în artele plastice, pictura ar fi ramura ce „dă tonul” în
modificările stilistice apărute în decursul timpului. Deci pictura a fost considerată cea care era
capabilă să ”dea tonul” în ceea ce privesc modificările stilistice parvenite în timp. Dar pictura,
în istoria artelor plastice în etapele de început ale umanității, a avut rolul de a defini spațiul
sacramental sau funerar şi de a înfrumuseța spațiul de locuit. Vorbim de o delimitare a unui
spațiu amenajat cu un anumit scop. Arhitectura, ca și pictura, este o formă de manifestare a
creativității și totodată, vrând nevrând, și un mod de comunicare. Pentru o mai bună înţelegere
a actului creator este de preferat a se analiza și defini cele două noțiuni: creativitate și
comunicare, particularizate la pictură sculptură și arhitectură.
Ar trebui să admitem că nici un sistem estetic nu este perfect delimitat și nu este
permanent. Artele se întrepătrund și nu este posibil a se realiza o limitare precisă a acestora.
Arta nu este evolutivă, dar are propria ei dialectică, aceea de a fi ea însăşi pentru a deveni apoi
alta.
1.2. PREMISE ISTORICE CARE INFLUENȚEAZĂ PROCESUL DE DEVENIRE A
ARTEI
Începuturile artei sunt necunoscute. Ceea ce azi se consideră a se numi artă a apărut în
neolitic, deci cu circa 30.000 de ani în urmă. Probabil că primele manifestări artistice au fost
similare cu cele ale populaţiilor care trăiesc în jungla Amazonului, sau în unele insule din
arhipelagul indonezian, populaţii care nu au avut contact cu aşa zisul om civilizat.
Cauza apariţiei artei nu sunt cunoscute, ci doar bănuite.
Poate că reprezentările zoomorfe de la Altamira sau Lascaux sunt rezultate din vânarea
simbolică a imaginilor din grote, pentru a avea succes la vânătoarea reală. Scopul sublimului
inutil care este arta, este şi el obscur.
8
Reprezentări zoomorfe din peșterile de la
Altamira (https://classconnection.s3.amazonaws.com/988/flashcard
s/410988/png/hall_of_the_bulls1308529938470.png)
Reprezentări zoomorfe din peșterile de la
Lascaux (https://www.google.ro/search?q=piramida+lui+keops&
biw=1366&bih=631&source=lnms&tbm=isch&sa=X&s
qi=2&ved=0ahUKEwi5iajL0pvPAhWJvBoKHQx9C2c
Q_AUIBigB#tbm=isch&q=lascaux+cave+paintings&im
grc=HdWLfYNk9gDizM%3A)
Utilitatea artei începe a putea fi bănuită analizând diverse inventare funerare, cu toteme,
obiecte de cult, vase, arme cu diferite elemente decorative ce vor imprima specificitatea
utilității obiectelor, dar și apartenența la o cultură, la o perioadă istorică.
Dacă artistul modern și contemporan „vorbește” prin lucrările sale despre o lume a
sublimului, a conștientului și inconștientului, despre propria sa reprezentare și interpretare a
realităţii, a propriilor idealuri sau tenebre, popoarele primitive sunt atât de ancorate în mistic
și realitate încât prin reprezentările realizate pe pereții peșterilor se consideră că aceștia
facilitau vânarea animalelor pictate.
Umanitatea se modifică odată cu trecerea timpului și arta de asemenea. Arta antică, arta
primitivă sunt izvoarele artei moderne și contemporane. Nu putem uita faptul că perioada greacă
și romană este preluată de mai multe tipuri de curente artistice în mod fidel sau interpretabil.
II. STILURI ARTISTICE ALE MODERNITĂȚII INCIPIENTE
Capitolul al doilea al lucrării este structurat în trei subcapitole. Se utilizează ca metode
de evaluare fenomenologia și comparația.
Capitolul debutează cu prezentarea perioadei istorice și a premizelor de evoluție a artei.
Ne întoarcem la sfârșitul secolului al XVIII-lea și ne dăm seama că totul începe de la o
idee revoluționară împotriva unui sistem adânc tradiționalist, cu certitudini și credințe feudale
înrădăcinate. Încep să obsedeze întrebările de ce doar așa? De ce doar nobilimea? De ce doar
anumite idei? De ce neapărat acest stil, această metodă?
9
Fig.2 „Pope V Borghese” -
Marcello Provenzale
Multitudinea invențiilor determină apariția multitudinii de modalități de execuție ce vor
vitaliza curentele artistice conexiunea dintre materia
componentă și tehnică spre redarea mesajului plastic
deoarece ”materia pe care o omori nu produce decât
obiecte născute moarte. Este ceva mai inutil decât turul de
forță a lui Marcello Provenzale5 care a reușit să facă să fie
luat mozaicul său drept tablou?” 6
Urmează o incursiune selectivă în istoria picturii în
paralel cu istoria arhitecturii ce facilitează observarea
acestor modificări de exprimare artistică.
Subcapitolele realizează o structurare pe curente
artistice. Se urmărește evoluția acestora pe teritorii
geografice, modul în care se propagă din centrul de creare
a curentului artistic spre zonele periferice și mutațiile suferite.
”Modernitatea a apărut din punct de vedere istoric ca un element calitativ, ca diferență
față de modelele depotențate de aceea ea nu este ceva pur temporal; acest lucru permite de
altfel înțelegerea faptului că, pe de o parte, ea și-a însușit calități invariabile, care i se
reproșează mereu, pe de altă parte ea nu poate fi lichidată pentru că ar fi demodată. Intra-
esteticul și socialul se împletesc.”7
2.1. ARTA ÎN CĂUTAREA MODERNITĂȚII
Arhitectura este puternic influențată de evoluția rapidă a economiei și multitudinea
inovațiilor și invențiilor ce au urmat acestora. Dacă în pictură trecerea spre modernitate este
exprimată cu subtilitate, în arhitectură lucrurile stau astfel. Noua societate industrială a
determinat o puternică campanie de construire de edificii publice, industriale, particulare, dar
și poduri, canale necesare dezvoltării căilor de acces rutier și/sau feroviar.
5 Marcello Provenzale (1575-1639) pictor italian cunoscut și ca mozaicar, va realiza lucrări fidele realității,
portrete în special, atât în pictură cât și în tehnica mozaicului. Prin minuțiozitatea realizării va pierde din efectele tehnicii de mozaic, lucrările putând fi ușor confundate cu pictura. 6 Berger René ”Descoperirea picturii” volumul II Editura Meridiane București 1975 pag. 65
7Theodor W. Adorno ”Teoria Estetică” Editura Paralela 45 București 2005 pag. 384
10
Fort-Vimieux - William Turner http://www.wikiart.org/en/william-turner/fort-
vimieux#supersized-artistPaintings-238721
2.1.1. NEOCLASICISMUL
Frământările create de sedimentarea noii ordini sociale influențează și arta plastică
generând conflicte puternice și o multitudine de manifestări artistice. La sfârșitul secolului al
XVIII-lea, începutul secolului al XIX-lea se va desprinde din clasicism un nou curent ce va
favoriza o exprimare artistică mai
convingătoare a idealurilor umaniste și
lărgește conceptul de frumos estetic.
Neoclasicismul este hrănit de
descoperirile din Pompei, Herculanum,
de evenimentele istorice și de
conștientizarea importanței acestora.
Pictorii ce adoptă clasicismul tocmai
acest aspect istoric doresc să îl surprindă.
Arhitectura neoclasicismului creează
după modelele antichității, care vor
fi renăscute. Astfel, proiecte
inspirate din monumentele
descoperite de arheologie inspiră
proiecte grandioase care, însă,
rareori au fost şi materializate. Dar
nu trebuie să ignorăm o creație
rămasă în etapa incipientă de desen
doar pentru că materialele și
modalitățile de construire ale epocii nu au permis materializarea lor.
2.1.2. STILUL EMPIRE
Stilul Empire este una dintre ipostazele clasicismului şi este indisolubil legat de
Imperiul Francez al lui Napoleon I care a aspirat la o artă similară cu cea a Romei Imperiale.
Campania din Egipt a lui Bonaparte a influenţat stilul Empire, inducându-i, pe lângă motivele
egiptene de sfincşi, piramide, şi motive preluate din arta Romei Imperiale, precum arme,
făclii, cununi de laur.
Thomas Jefferson, 1796-1806, Monticello House, Virginia (http://www.timetravelturtle.com/wp-content/uploads/2012/07/USA-
2012-101_web-lrg.jpg)
11
Interioarele sunt solemne şi simetrice,
duşumelele se acoperă cu parchet, tavanele se
vopsesc în alb, pereţii se acoperă cu ţesături sau
cu tapete sobre. În formele mobilei se introduc
elemente decorative antice: reliefuri de bronz,
detalii în formă de coloane sau statui.
Stilul Empire s-a manifestat în
arhitectură, în designul de mobilier şi în
amenajarea spațiului interior, în artele vizuale
și decorative, dar și în designul de modă. Din
1796 ”Jurnal des Modes”, editat de Pierre de
La Mesangere, a dus la răspândirea sa în
întreaga lume.
2.1.3. ROMANTISMUL
Romantismul8, căci
despre el este vorba, va
pune accent pe latura
emoțională a creației,
respingând normele
stabilite de clasicism.
Frumusețea naturii nu
este descrisă, se
dezvăluie obscură și este
trăită și intuită de
privitor.
8 Romantism - Manifestare artistică a cărei denumire apare pentru prima dată în Germania din adjectivul
„romantisch”ca opoziție a clasicismului opoziție susținută de subiectele abordate( contemporane, peisaje, scene lirice), ideologie(sensibilitate, libertate în execuție, misticism, lirism, ect.) Termen provenit din Anglia secolului al XVIIlea ce desemnează literatura romanescă. În secolul al XIXlea definește lucrări literare sau plastice care vor forma mișcarea culturală oponentă neoclasicismului și rigorilor acestuia. Se răspândește în toată Europa la sfârșitul secolului al XVIIIlea și atinge apogeul la începutul secolului al XIXlea.
Stil Empire (https://kaminskiauctionsdecor.files.wordpress.com/20
15/07/8500_1.jpg)
John Vangrugh, Vanbrugh Castle, 1718, Greenwich, Londra (http://www.thegreenwichphantom.co.uk/uploaded_images/Vanbrugh-castle-
winter-763064.jpg)
12
La Hutte du charbonnier - Theodore
Rousseau
https://fr.wikipedia.org/wiki/Th%C3%A9odore_R
ousseau#/media/File:Rousseau_20_sep_2013.jpg
Maja y celestina en el balcón -
Francisco Goya
http://www.wikiart.org/en/francisco-
goya/maja-and-celestina-on-a-balcony-
1812#close
Când în pictură încă predomină temele istorice și
tradiționalismul, sub influența acestui curent, în
contradicție, cu dorința de desprindere totală de trecut
fortuite de modificările sociale și evoluția galopantă
industrială, vor lua naștere lucrări memorabile, vor
apărea proiecte ideatice care vor îmbina contrastele
timpurilor și vor contura dorința de depășire, de
modificare atât a artei cât și a societății. Apariția
romantismului va deschide apetitul pictorilor pentru
peisaj. Noile tendințe de evoluție a picturii se întrevăd
în lucrările lui William Turner9.
O altă caracteristică a timpurilor este aceea că în
același timp ce romantismul prefigurează caracteristici
noi ale picturii viitorului, pictura ce evocă teme istorice
coexistă și rezistă îndelung.
Ca o
urmare a
acestei caracteristici se va forma stilul Trubadur10
ce va trata subiecte din Evul Mediu, Renaștere, și
secolul al XVII-lea.
Este un gen pictural sentimental ce îi evocă
pe marii artiști din trecut, în culorile legendei se
inspiră din Divina Comedie, din Shakespeare11
și
Goethe12
, dar folosește stilizarea arhaicului,
fermitatea acestuia
și contrastul clar-obscur specific romantismului.
9 William Turner(1775-1851) – pictor englez, peisagist, inovează pictura de peisaj, maestru al acuarelei. Tușele
utilizate de acesta în lucrări vor fi preluate de impresioniști și futuriști. 10
Troubadur - curent artistic ce evocă perioada Evului Mediu, Renașterea, asociază fermitatea desenului renascentist cu paleta cromatică a romantismului 11
Shakespeare(1564-1616) – poet englez, în literatura Angliei fiind considerat cel mai mare scriitor dramaturg, scierile cât și piesele de teatru realizate de acesta vor influența arta moderă și subiectele abordate de artiști. 12
Goethe(1749-1832) – scriitor german, a cărui operă va cuprinde scrieri epice, poeme lirice, memorii, eseuri literare, estetice tratate de anatomie, botanică, etc. Importante pentru artă din punct de vedere tehnic au fost studiile botanice și de cromatică, iar din punct de vedere al creației( ca sursă a acesteia) opera filozofică a acestuia, misticismul ce abundă literatura sa. Influențează arta plastică și modul de gândire a artiștilor dar și a privitorilor perioadei moderne.
13
Le Serment des Horaces - Jacques Louis David
https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/70/Jac
ques-Louis_David_-_Oath_of_the_Horatii_-
_Google_Art_Project.jpg
În arhitectură am putea spune că a reprezentat mai bine ideea de ideatic prin faptul că o
multitudine de proiecte inovatoare au rămas utopice din lipsa materialelor inovatoare.
Un alt stil secundar, acela al nazareenilor, se dezvoltă în paralel, ca o atitudine contrară
surselor de inspirație antică și neoclasică
având ca scop evidențierea identității
naționale. Grupul este dezvoltat în credința
catolică și acesta va fi un alt scop al său – de
căutare a religiozității în pictură.
Evenimentele și noua ordine socială
determină populația să conștientizeze
importanța modificărilor parvenite societății,
economiei, politicii, dar și nemulțumirea
rezultatelor și nostalgia timpurilor trecute vor
determina valențele artistice și multitudinea
stilurilor.
În pictură, evoluția societății în ritm galopant determină analizarea subiectelor alese și
modificarea lor din subiecte preponderent inspirate din religie, mitologie sau portretistică
executată la comandă, în subiecte contemporane, peisaje, surprinderea vieții cotidiene.
Subiectele încep să difere de la un spațiu geografic la altul, păstrând scopul, anume de a face
invizibilul vizibil. Un exemplu ar fi lucrările lui Francisco Goya13
ce prin reprezentările sale
acuză samavolnicia, ignoranța, starea de mizerie și sărăcia poporului, umbrele viciilor ce
bântuie modelele sale și chiar le accentuează. Subiecte total opuse tratează Jaques Louis
David14
artist ce reprezintă în lucrările sale importanța guvernelor revoluționare, populare
induse de noua ordine socială. Stilul artistic a lui Jaques Louis David se aseamănă cu modul
de percepție a arhitecturii lui Thomas Jefferson15
. O altă caracteristică a timpului este aceea că
în timp ce romantismul prefigurează caracteristici noi ale picturii viitorului, pictura ce evocă
teme istorice coexistă și rezistă îndelung sub forma diverselor stiluri.
13
Francisco Goya - (1746-1828)artist spaniol romantic ce creează în perioada neoclasicismului și determină propagarea romantismului 14
Jacques-Louis David (1748-1825) influent pictor francez, promotor al Neoclasicismului, considerat cel mai important pictor al timpului, în jurul anului 1780 va introduce un nou curent artistic opus frivolității Rococo-ului, caracterizat fiind de austeritate, rigoare, armonie. 15
Thomas Jefferson - (1743-1826) autor al Declarației de independență, al treilea președinte al Statelor Unite, a excelat în multiple discipline, de la matematică la agricultură și invenții
14
Nicolas Ledoux, Le Théâtre de Besançon
(desen)1778-1784 (http://etsavega.net/dibex/imatges/Ledoux_113.jpg le
theatre de besancon)
2.2 UTOPIILE ÎNCEPUTULUI DE MODERNITATE
Dar, pe lângă această evoluție lină a
artei, se desprind și zvâcniri ale
modernismului: în Franţa apar proiecte ca
„Le Pavillon des Cercles” (Pavilionul
Cercurilor) din Arlay, creat de Claude-
Nicolas Ledoux în 1790, sau „Le Théâtre de
Besançon” (sală de teatru văzută printr-un
glob ocular).
Un alt proiect remarcabil a fost Le
cénotaphe de Turenne (Cenotaful lui
Turenne)16
, creat în anul 1800 de către arhitectul Etienne-Louis Boullée. Aceste proiecte
utopice se desprind de tiparele deja cunoscute ale neoclasicismului sau romantismului.
Boullée va realiza și proiectul pentru
Cenotaful lui Newton iar, în paralel,
Ledoux va crea Temple de la memoire
(Templul memoriei) și Maison des
surveillants de la source de la Loue
(Casa supraveghetorilor izvorului de la
Loue).
Aceste proiecte, așa cum am spus,
adeseori utopice, sunt dovada faptului că
arhitectura nu este întotdeauna
subordonată evoluției stilistice din
pictură şi sculptură.
Artele, pictura, sculptura şi arhitectura vor păstra trăsăturile caracteristice celor două
direcții - una a clasicismului, mai mult sau mai puţin riguros, respectuos al principiilor
compoziţionale, iar cea de-a doua, romantismul, care promovează ceea ce ignoră clasicismul.
Pe lângă aceste căi de manifestare, arhitectura, la trecerea dintre secole, manifestă, după
campania lui Bonaparte din Egipt (1799), o tendință inovatoare, influențată de descoperirile
arheologice egiptene.
16
Henri de la Tour d'Anvergue, viconte de Turenne (1611-1675) - valoros militar, mareșal al Franței din 1643.
Etienne-Loius Boullée, Le cénotaphe de Turenne,
1786 (https://www.google.ro/search?q=endsleigh+house&biw=136
6&bih=631&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ved=0ahUKEw
ii_ZPI5ZvPAhXEPBoKHcCHAi8Q_AUIBigB#tbm=isch&q=
le+cenotaphe+de+turenne&imgrc=uBQUoaZ4ysXBCM%3A)
15
Atât în arhitectură cât și în pictură şi
sculptură se caută perfecțiunea, se
glorifică progresul și evoluția umanității,
dar și natura şi măreția acesteia. Arta și
arhitectura clasicismului și stilului empire
se inspiră din antichitate și printre operele
reprezentative pot fi amintite Carceri
D'invenzione (Închisorile imaginației)
create de Giovani Battista Piranesi sau
complexul proiect Saline royale d’Arc et
Senans (Salina regală), realizat de Claude
Nicolas Ledoux între 1775 și 1779, iar
Boullée realizează în 1781 Projet pour
l'Opéra de Paris (Proiect pentru Opera din
Paris).
Claude-Nicolas Ledoux,Le Pavillion des
Cercles, 1790 Arlay (https://www.google.ro/search?q=endsleigh+house&bi
w=1366&bih=631&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ve
d=0ahUKEwii_ZPI5ZvPAhXEPBoKHcCHAi8Q_AUI
BigB#tbm=isch&q=le+pavilion+des+cercles+&imgrc=
m5lIBZx28Aq-4M%3A)
Claude-Nicolas Ledoux Maison des surveillants
de la source de la Loue, 1804 (http://www.miyoshibarosh.com/projects_monuments.html)
Giovani Battista Piranesi, Carceri
D'invenzione, 1760 (https://sala17.files.wordpress.com/2010/03/carcer
i-01-8034.jpg)
Claude-Nicolas Ledoux,Temple de la memoire,
1804 (http://expositions.bnf.fr/utopie/feuill/grand/ledoux/23vaa.htm)
16
The Hamlet of Chaponvalthe Loiseau Gustave 1908
http://www.wga.hu/support/viewer/z.html
Vitruvius, De architectura, (https://covers.openlibrary.org/b/id/6315780-
M.jpg)
2.3. IMPRESIONISMUL ȘI ARHITECTURA
În mentalitatea artiştilor apare ideea de exprimare a sentimentelor prin manifestarea
artistică. De asemenea faţă de secolele precedente când fiecare artist aparţinea unei anumite
şcoli de artă specifice unei zone
geografice, din secolul al XIX-lea
termenul de şcoală artistică va căpăta o
altă conotaţie, şi anume cea de
apartenenţă a artistului la un curent
artistic. Această lipsă de unitate este
semn preliminar a internaţionalizării
artei.
Ca o cerere a ceea ce nu a putut fi
pus în practică, anume proiectele
utopice despre care am vorbit în
subcapitolul anterior, par a prezice noile descoperiri
și îmbunătățiri ale materialelor utilizate în arhitectură,
vor determina una din caracteristicile arhitecturii din
perioada următoare.
Se creează o arhitectură înfloritoare a fierului,
a sticlei. Criteriile fundamentale a lui Vitruvius17
vor
fi readuse în prin plan: trăinicie, utilitate, frumusețe.
Putem spune că în această perioadă de căutare a
unei căi de reinventare pentru alinierea arhitecturii în
noua ordine creată, se va naște arhitectura modernă.
Tot în această perioadă ia naștere realismul ca o
rebeliune împotriva academismului, căutând surse de
inspirație în natură. Viața este sursa operei de artă.
Astfel că, în jurul anului 1830 la Barbizon se va
forma o mișcare artistică realistă cu interes pentru
17
Marcus Pollio Vitruvius (80 – 15 În. Hr.)- autor roman, inginer civic și militar va elabora o bază solidă teoretică în domeniul arhitecturii, tratatele sale despre arhitectură fiind studiate și utilizate și în contemporaneitate.
17
L'église Sainte Marguerite du
Vésinet - Louis Auguste Boileau
https://www.google.ro/search?q=Louis+
Auguste+Boileau&biw=1366&bih=631
&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X
&ved=0ahUKEwjRmeDK-
u3KAhWPa5oKHaBpD9EQsAQIJA#tb
m=isch&q=Louis+Auguste+Boileau+l%
27%C3%A9glise+Sainte+Marguerite+d
u+V%C3%A9sinet&imgrc=FlG-
JAnJrzUPiM%3A
studiul naturii, luminii și va fi etapa incipientă a impresionismului. Tot în aceeași perioadă
Academismul va condamna modul de percepție a artei de către Școala de la Barbizon.
Din academism se vor desprinde formând o nouă grupare Prerafaeliții18
– pictori ce în
elogiau pe Rafael19
și opera acestuia.
O altă formă de manifestare artistică ce se formează acum va fi Machiaioli20
apărută în
contradicție doctrinei academismului.
Arhitectura se va prinde în canoanele
Academismului21
(urmaș al Neoclasicismului22
) și
Romantismului melanj ce a fost prin convenție numit
eclectism.
Perioada lui Boileau, în pictură se asociază cu
salonul refuzaților în 1863.
”Mișcare franceză, impresionismul23
cristalizează preocupări latente în țări diferite.
Respins și disprețuit de burghezie, care îi oferă o artă mai convențională, el este foarte curând
receptat de artiști ca o deschidere spre o direcție cu totul nouă pentru practica picturală.”24
18
Prerafaeliții – mișcare artistică apărută în jurul anului 1850, continuă doctrina nazareenilor și ia ca model arta lui Rafael compilată cu trăsăturile goticului. Grupul este influențat de gândirea și scrierile criticului Ruskin 19
Rafael Sanzio (1483-1520) artist renascentist italian va prefera abordarea temelor religioase cu accent pe maternitate, fiind cunoscut și ca artistul madonelor,dar și subiecte antice. 20
Machiaioli (machia în italiană înseamnă pată) – curent artistic înființat în 1850 este o formă de desprindere de tradiționalism. Ei doresc să surprindă impresiile cu ajutorul petei de culoare, contribuind la dezvoltarea artei moderne. 21
Academismul - Viziune artistică ce promovează regulile învățământului artistic academic susținut de studiul clasicismului și principiile acestuia. 22
Neoclasicism - Mișcare artistică ce sub redescoperirea civilizației antice greco-romane promovează simplitatea, puritatea, claritatea formelor
Claude Monet, Impression, soleil levant,1872 (https://ro.wikipedia.org/wiki/Impression,_soleil_levant)
18
Frederik Childe Hassam, April – The Green Gown, 1920 (https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/2/20/Childe_Hassa
m_-_April_-_(The_Green_Gown)_-_Google_Art_Project.jpg)
Impresionismul a adus modificări sensibile în limbajul plastic, determinând creșterea
numărului de mijloace de pictare a vieții, în mare parte se punea accent pe latura picturală a
lumii palpabile, acest aspect a determinat ca realizarea compozițiilor în ”plein-air”25
să devină
esențială.
2.3.1. ARTA ÎN AMERICA DE NORD
Pe teritoriu american impresionismul va pătrunde și va asimila noi tendințe ce vor forma
alte curente cum ar fi Nabi26
, Glasgow Boys27
. Formele pe care le ia impresionismul în
Statele Unite ale Americii sunt
ponderate și mai vagi. Dar cât
privește arhitectura în același timp
la Chicago se va crea o mișcare
artistică ce va influența urbanismul
pe continent cu tendințe de
verticalizare a mișcării acest aspect
fiind încurajat și de multitudinea
invențiilor în domeniu dar și de
mentalitățile sociale deschise pentru
industrializare și modernizare.
Utilizarea metalului pe teritoriu
american va căpăta un avânt extraordinar, dar tot la fel de repede se va pierde după 1893.
23
Impresionism - curent artistic apărut în a doua jumătate a secolului al XIXlea din dorința de a elibera arta din tradiționalismul școlilor de artă, astfel că artiștii ce aderă acestui curent vor fi respinși de conservatori, ca urmare fiind nevoiți a organiza și expune individual în „Salon de Vingt” (Salonul Refuzaților). Prin această mișcare artistică se va promova pictura în aer liber, realizată spontan, care are ca scop surprinderea luminii și redarea acesteia prin amestecul optic al culorilor. 24
Châtelen Albert, Groslier Bernard-Philippe ”Istoria Artei” Editura Univers Enciclopedic Gold București 2012 25
„plein-air”- tehnica de realizare a unei lucrări în totalitate în aer liber, la început a fost peisajul mai apoi efectuându-se și compoziții de gen 26
Nabi - („Le Nabs”) în ebraică însemnând „profeți” este un curent artistic preponderent francez apărut la sfârșitul secolului al XIXlea va urma teorii ce promovează exprimarea liberă, desprinsă de subiect, simplificarea formelor fiind caracteristică stilului și atribuie valoare decorativă picturii. 27
Glasgow –Boys - sunt un grup de pictori din orașul Glasgow va forma mișcarea naturalistă cu acest nume. Se va caracteriza prin reprezentări cu predilecție a vieții de la țară, munca, natura. Reprezentanții vor utiliza tonuri luminoase, tușe spontane, împăstate.
19
Hector Guimard Metrou Station Entrance Paris 1899
detaliu (https://c2.staticflickr.com/2/1059/1348405638_e6401b1334_b.jpg)
III. APOGEUL MODERNISMULUI
Art Nouveau28
constituie o vastă mişcare artistică ce s-a manifestat preponderent între
1890 şi 1905 în Europa, Rusia şi Statele Unite. În acest capitol încerc să prezint rolul
curentului artistic de a reda unitatea pierdută a artelor plastice. Este un curent romantic ce
renovează arhitectura şi mobilierul şi dezvoltă o extravaganţă decorativă caracterizată de o
„estetică japonizantă” şi stilizare florală.
În arhitectură ornamentul devine parte din lucrare, nu mai este un adaos decorativ,
decorativul devine parte intrinsecă din creaţia artistică ceea ce caracterizează şi pictura.
Impresionismul precedă Stilul Art Nouveau și acesta va fi abordat în capitolul trei al
lucrării. Capitolul este structurat în
trei subcapitole. Primul subcapitol
cuprinde prezentarea nașterii noii
arte și modul în care acesta capătă
anumite particularități, valențe în
funcție de zonele geografice de
propagare sub influența elementelor
locale.
Este o mișcare artistică ce
revigorează arhitectura, artele
decorative vor ajunge la nivel de
comparare cu pictura și sculptura, în 1892 la „Salon des Vingt”29
vor fi expuse împreună.
În perioada când impresionismul crea contradicții vehemente în rândul pictorilor
promotori ai academismului, în Marea Britanie va fi fondată mișcarea Arts and Crafts30
–
mișcare ce readuce în prim-plan întrepătrunderea artelor cu meseriile, meșteșugurile. Se
formează o artă ce pornește de la meșteșug, meșteșugul este ridicat la rang de artă. Acest
curent se va opune industrializării și elogiilor aduse acesteia dar va folosi din plin beneficiile
introduse prin inovațiile ei.
28
Art-Nouveau – (arta nouă) – mișcare artistică generală apărută în jurul anului 1900 cunoscută și ca Arta 1900 ce se va manifesta în toate teritoriile europene și americane sub diverse denumiri și în toate ramurile artistice artă plastică, literatură, muzică, arhitectură etc. Apare ca un curent opozant industrializării și lipsei de elemente decorative în artă. 29
Salon de Vingt, din franceză este tradus în română ca Salonul Refuzaților fiind primul salon neacceptat oficial de tradiționaliștii academiști, și care dezvoltă în schimb un interes mai mare decât arta oficială 30
Arts and crafts – mișcare condusă de Walter Crane în 1888 având ca scop promovarea originalității artizanale. Apare ca o necesitate ce compensa lipsa de valoare estetică a produselor obținute industrial, și motivată de invazia produselor artizanale aduse din Orientul Îndepărtat. Este predecesorul Artei 1900
20
Hotel Tassel ( balcon) Victor Horta
http://www.flickriver.com/photos/pov_steve/tags/brussels/
Se manifestă în etapa incipientă, în ornamentarea cărților, a frizelor,
letrinelor(colontitlurilor). Realizarea decorațiunilor pe obiecte comune, utilitare, devine un
obicei cu o răspândire din ce în ce mai mare,se caracterizează prin îmbrăcarea structurilor în
forme mlădioase.
În arhitectură acest impuls se va manifesta în împodobirea ferestrelor din metal, gurilor
de metrou, a clădirilor, a obiectelor din interior(elementelor de susținere). Unduirea și
asimetria sunt caracteristice elementelor decorative.
3.1.ART NOUVEAU ÎN EUROPA ȘI AMERICA
Art Nouveau va primi mai multe
denumiri în funcție de zona geografică de
propagare astfel în Italia se va numi
Liberty, în Germania se va numi Jugendstil,
în Austria – Sezession, în Anglia va evolua
în Modern Style. Nu doar numele diferă,
dar în fiecare zonă va căpăta anumite
particularități locale. Aceste mutații vor fi
prezentate în acest subcapitol pe rând atât în
pictură cât și în arhitectură.
În același timp, noua mișcare artistică
începe să se manifeste la Paris, dar și în Belgia, unde puternici promotori și definitori al
noului stil sunt Victor Horta31
, Henri Van de Velde, Paul Hankar32
și Gustave Serrurier-
Bovy33
.
Eleganța și combinarea materialelor diverse, continua referire la structurile organice, în
particular cele florale, obținute de-a lungul modulațiilor fierului se combină, în echilibru cu
materialitatea pietrei și marmorei.
31
Victor Horta (1868-1928) - arhitect belgian, inițiator și lider al Art Nouveau-lui belgian, a fost autorul unei vaste opere care
defineşte noul stil. 32
Paul Hankar(1859-1901) - arhitect belgian, designer de mobilier, reprezentant al Art-Nouveau-lui. El și Victor Horta vor
realiza primele clădiri reprezentative stilului Art Nouveau. 33
Gustave Serrurier-Bovy (1858-1910) - arhitect belgian și creator de mobilier, este considerat, alături de Paul Hankar, Victor
Horta și Henri Van De Velde, creator al Art-Nouveau-lui; va deveni renumit pentru mobilierul creat.
21
Hotel Tassel Victor Horta 1892-1894
(http://triptod.tumblr.com/page/15)
Five Swans – Otto
Ekmann
http://www.wikiart.org/en
/otto-eckmann/five-
swans-1897
Spania, sub
imperiul debordantei
imaginații a lui Antoni
Placid Gaudí i Cornet,
devine un tărâm de basm.
Arhitectul catalan este
printre cei mai inspirați și
personali artiști din
întreaga istorie. Specific
stilului său este modul în
care transformă structura
în decoraţiune şi
decoraţiunea în structură.
Inspirația artistului este
complexă, putându-se identifica elemente de sorginte gotică, islamică
și romantică. Cu toate acestea, artistul își particularizează creația prin dorința de transcendere
a tradițiilor, de reelaborare a formelor trecutului pe care le transformă în forme uimitoare,
fantastice. Utilizează linia curbă continuă, dar și planuri şi suprafeţe riglate. Gaudi34
reprezintă în panorama diverselor variante ale Art Nouveau-lui european un caz cu totul
particular, deoarece excepționala încărcătură fantastică devine amprenta pe care o va imprima
întregii mișcări artistice. Impunându-se rapid în arhitectura Barcelonei, în tinerețe a fost
influențat de scrierile teoretice ale lui Viollet-Le-Duc și John Ruskin.
34
Antoni Placid Gaudi (1852-1926), arhitect spaniol, va fi adept al stilului Art Nouveau, căruia îi imprimă caracteristici definitorii
activității sale. Combină neogoticul cu religiozitatea ce il caracterizează pe el și creațiile lui. Acestea par a fi desprinse din basme
22
„Иван-царевич и Жар-птица”
- Билибин, Иван Яковлевич
https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%91%
D1%87#/media/File:Firebird.jpg
3.2.ART NOUVEAU ÎN RUSIA
În Rusia, la sfârșitul secolului al XIX-lea, a pătruns
în primă fază în manuscrise la fel cum a pătruns în
Europa, a prosperat în arhitectură la început prin
decorațiunile interioare a elementelor decorative, prin
elementele decorative ce împodobeau obiectele utilitare.
Art Nouveau va cuceri vechile puncte urbane ale Rusiei:
Sankt Petersburg, Moscova, Novgorod, Riga, Latvia și
multe alte centre urbane, dar totodată se va vitaliza prin
infiltrarea în acest curent universal a vitalității culturii
slave și a meșteșugurilor de sorginte bizantină. Este stilul
ce va modela în mare parte, până în prezent imaginea
vechilor centre urbane.
Государственная Третьяковская галерея, Виктор Васнецов 1902-1904 Moscova
(https://ro.wikipedia.org/wiki/Galeria_Tretiakov#/media/File:Moscow_05-2012_TretyakovGallery.jpg)
23
3.3 ART NOUVEAU PE TERITORIUL ROMÂNIEI
Pe teritoriul
românesc, legăturile
economice, sociale cu
Franța și-au pus
amprenta în artă și
arhitectură formându-se
un curent artistic fidel
Art Nouveau-lui francez
sau Sezession-ului
Vienez. Această mișcare
artistică va fi dublată de
o alta ce va împleti în
decorativism sursele locale din arhitectura populară, curent ce va fi cunoscut sub denumirea
de neoromânesc. Ca sursă de bază va avea stilul brâncovenesc. Prima valență artistică este
importată, neavând prea multe modificări locale. Ceea ce s-a întâmplat însă în cel de-al doilea
curent însă, reprezintă formarea unui stil național, divers, amalgamat, cu diferențe de la un
arhitect la altul. S-a realizat valorificarea elementelor structurale și decorative specifice
arhitecturii tradiționale românești, cu valențe de la o zonă geografică la alta ce definesc
specificitatea și integrarea în peisajul local.
VI. CURENTE CONCOMITENTE ȘI ULTERIOARE CURENTULUI ART-NOUVEAU
Ca un efect de saturație sau de împotrivire stilului Art
Nouveau, ca un efect de împotrivire sistemului burghez iubitor a
acestei mișcări, o parte din artiști cum era de așteptat se vor
orienta spre principiile realismului spre abandonarea
ornamentației și a decorativismului, se vor concentra pe
reprezentarea cotidianului, brut, sobru, simplu. Pentru redarea și
transmiterea unei expresivități evitând banalul se vor utiliza
tehnici tributare clar-obscurului. Se asimilează în timp cromatica
luminoasă introdusă de impresioniști și tușa frântă a
Ion Mincu, Bufetul de la Șosea (Kiseleff), București, 1890. (http://static.panoramio.com/photos/large/51043657.jpg)
Paul Serusier, Talisman,
1888 (http://www.wikiart.org/en/pa
ul-serusier)
24
„Villa Karma” Adolf Loos 1904-1906 Montrex
(http://atlasofinteriors.polimi-cooperation.org/wp-
content/uploads/2014/03/adolf-loos-villa-karma.jpg)
„Le séchage des voiles” - André Derain 1905
(https://en.wikipedia.org/wiki/Fauvism#/media/File:Andr%C3%A9
_Derain,_1905,_Le_s%C3%A9chage_des_voiles_%28The_Drying
_Sails%29,_oil_on_canvas,_82_x_101_cm,_Pushkin_Museum,_M
oscow._Exhibited_at_the_1905_Salon_d%27Automne.jpg)
pointilismului, dar orientarea
dominantă rămâne spre realism.
Temele sunt lirice prin tușa picturală
vibrată, brută în anumite cazuri,
paleta cromatică este clară, pură, am
putea spune sălbatică(ceea ce ne duce
cu gândul la Fovism). Arhitectura se
modifică aducând parcă un elogiu
industriei, economiei, renunță la
frumusețea elementelor decorative în
favoarea utilității, a funcționalității.
Totul este o revoltă împotriva
sistemului burghez.
4.1.PROTORAȚIONALISMUL
A apărut într-o perioadă
apropiată Art Nouveau-lui, se
desfășoară paralel cu acesta, în umbra
elogiilor aduse acestuia și capătă
valențe contrare, de avangardă a unui
stil deja greoi și uzat. Va apărea ca
mișcare artistică în care frumosul
decorativ devine greoi iar forma,
spațiul necesită epurare, reconstruire.
Austeritatea am putea spune că
este caracteristica principală, dar așa
cum în pictură culoarea și
luminozitatea acesteia conferă prețiozitate, în arhitectură, în interiorul clădirilor cu fațade
austere întâlnim materiale ce vor da aspectul prețiozității prin structura lor( marmură, lemn,
metal prețios sau comun).
Arta a intrat într-o perioadă de continuă reînnoire prin curente precursoare pro sau
contra mișcării artistice.
25
Broadway-boogie-woogie – Piet
Mondrian 1942
(http://www.piet-mondrian.org/broadway-
boogie-woogie.jsp)
Vorbim despre o artă experimentală, ce se naște asemenea oricărei mișcări artistice, ca
răspuns unor probleme sau credințe clare ale societății contemporane ei. Arta evidențiază și
utilizează evoluția tehnologică, avântul societății sub forța multitudinii descoperirilor, a
evoluției industriale, arta devine la rândul ei experimentală într-o dorință permanentă de
descoperire. Este mișcarea artistică ce va deschide avangarda și va creiona caracteristicile
acesteia.
4.2. NEOPLASTICISM
Se consideră că sacrificarea subiectului în favoarea elementelor compoziționale ar fi
capabile să ducă la redresarea situației sociale. Sentimentul și subiectul lucrării este estompat
în favoarea elementului plastic, esența lucrării se reduce la elemente plastice componente ce
devin subiect. Exprimarea vizibilului devine primordială pentru artistul ce procedează raţional
la redarea relațiilor ritmice de conjuncții rectilinii, de dreptunghiuri, de linii executate în
culori, de obicei primare, pe un fond alb. Unghiul drept devine formulă de detensionare
compozițională şi expresia obiectivă perfectă a legăturilor dinamice. Rezultatul se doreşte a fi
o operă caracterizată de o sobrietate plină de sensibilitate, bine ordonată, ce respectă riguros
regulile compoziționale.
Arhitectura, sub influența acestui stil, își modifică obiectivele pe care le urmărește,
tinzând spre stabilirea unei geometrii a spațiului restructurat, eliminând tehnicile uzuale și
diferențele dintre arte. Puritatea este în ideologia neo-plastică noua valoare estetică şi unitatea
dintre pictura şi arhitectura neo-plastică este totală.
Mişcarea - s-a spus pe bună dreptate că - a
reprezentat o abstractizare a abstractului.
Termenul de neoplasticism a fost „inventat”
de către pictorul olandez Piet Mondrian şi de
arhitectul Theo van Doesburg şi reprezenta, mai de
grabă, un principiu estetic şi nu un nou stil. Un nou
principiu bazat în compoziţie pe un echilibru
perfect, fără folosirea nici unei forme de simetrie,
pe utilizare numai de linii orizontale şi verticale,
precum şi pe folosirea doar a celor trei culori
primare: roşu, galben şi albastru şi a două „non-
culori”: albul şi negrul. Publicaţia care a reprezentat
vectorul de difuziune a ideilor neo-plastice a fost publicaţia ”De Stijl” (Stilul).
26
Umberto Boccioni, 1910, La città che sale (https://it.wikipedia.org/wiki/La_citt%C3%A0_che_sale#/me
dia/File:Immagine-
Umberto_boccioni_la_citt%C3%A0_che_sale.jpg)
4.3. FUTURISMUL
O altă mișcare înrudită cubismului, şi cu vagi influențe expresioniste, este futurismul
care prin lucrările sale aduce un elogiu mişcării,
efemerului, ciclicităţii, tehnologiei şi
industrializării. Curentul surprinde viața urbană,
munca modernă și, în special, dinamismul
mijloacelor de locomoție inovatoare.
Futurismul urmăreşte depășirea simplităţii
formelor naturale care se limitează la impresiile
pe care lumina și atmosfera le creează. Se
diferențiază de simbolism și hieratismul acestuia
prin faptul că va trece de la primitiv la ponciful
atitudinilor inexpresive. Pentru futuriști
arta este totuna cu viața, ei consideră că
manifestarea trebuie să se desfășoare în
civilizație, în toate straturile sociale şi se
străduiesc să susțină ideea că actul artistic
trebuie să pornească şi să se regăsească în
însăşi viața artistului. Artistul futurist
analizează și expune mișcarea din două
perspective: a omului și a societății.
4.4. AVANGARDA RUSĂ
Avangarda rusă a fost mai mult decât o mişcare artistică, a fost o veritabilă stare de
spirit a unei perioade dinainte de primul Război Mondial, continuată, pentru o scurtă perioadă,
şi după Revoluţia din Octombrie. Realismul Socialist, impus totalitar de către Stalin, avea să
marcheze, pentru aproape o jumătate de secol, dispariţia totală a artei moderne din Uniunea
Sovietică.
Umberto Boccioni, 1913, Dinamismo di
un calciatore (http://www.viv-it.org/immagini/boccioni-
dinamismo-di-calciatore-1913)
27
Kazimir Malevici,
Supremus No. 58, 1916
(http://www.artinthepicture.com/a
rtists/Kasimir_Malevich/58.jpeg)
Antoine Pevsner, Monde,
1938 (https://s-media-cache-
ak0.pinimg.com/564x/83/80/07/8
380079ac01ab0bf320c19897fc93
b46.jpg)
Alexander Vesnin The Man
who was Thursday, 1923
Moscova
(https://rosswolfe.files.wordpress.co
m/2014/05/aleksandr-vesnin-model-
for-gk-chestertons-man-who-was-
thursday-1924a.jpeg)
Красно-синий лучизм – Mihail Larionovich
https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/75/Mich
ail_Larionow%2C_Rayonismus_Rot_und_Blau_1911.jpg
Pictori și muzicieni participă la căutarea de izvoare noi de inspirație în folclor sau în
artele medievale interpretate de noile
ideologii. Parisul era fermecat de baletele
rusești, iar arta, cum era și normal, era
inundată de lumină, culoare, ritm alert de
saltimbanc. Cunoașterea cubismului și
futurismului de către pictorii ruși îi
determină să adopte noi principii ce
îndeamnă spre austeritate, epurarea
formelor, evaluarea și conceptualizarea
artei determinând întoarcerea artiștilor
slavi spre analizarea picturii icoanei,
exemplu de epurare a formei fuzionat cu folclorul și tradiția locală.
”Noi, suprematiştii35
, am fost copii neascultători care, de cum am văzut lumina, îndată
am şi fugit de la dădaca oarbă.
Noi am intrat într-o lume nouă, unde am văzut adevărate minunăţii, acolo nefiind nici oase,
nici carne, ci lumea fierului, a oţelului, lumea maşinilor şi a vitezei domina acolo.
35
Suprematism – formă artistică realizată de Malevici și în jurul acestuia, formă de avangardă interbelică apărută în Rusia, artistul încearcă să inducă un spațiu de exprimare a artistului în căutarea privitorului subliniind o comunicare directă, pură prin forme simple, comune oricui.
28
Lumea veche şi-a lăsat povara pe desiatina cimitirului. Însă în lumea nouă pe pământ e strâmt,
noi zburăm în spaţiu, săpăm în trupul lui încordat galerii, şi vulturii rămân jos, în defileurile
desăvârşirii noastre.
Icoanele sunt cele ce vor inspira artiști ca Pevsner36
, Kandinsky sau Malevici pe calea
absolutului și al misticii.
4.5. ARTA CA EXPRESIE - EXPRESIONISMUL
Apărut iniţial în literatură,
poezie şi muzică, apoi în
arhitectură, expresionismul
este un fenomen european
cu două valențe distincte în
pictură: una franceză, a
fovismului, și una germană.
Cele două mișcări s-au
format aproape concomitent,
în anul 1905, și s-au
manifestat în lumea germană
în două sub-curente, Die
Brücke37
şi Der Blaue
Reiter38
(Cavalerul albastru).Atât fovism-ul francez, cât şi expresionismul german, deşi par a
fi ancorate în tradițiile figurative naționale, se prezintă, fiecare dintre ele, ca fiind un fenomen
tipic care receptează realitatea doar din perspectivă strict subiectivă, iar reflectarea acestei
realităţi în artă se face în mod distorsionat, pentru ca mesajul transmis să fie capabil de a
transmite idei și stări de spirit încărcate cu maximum de emoție. Expresioniştii înlocuiesc
astfel realitatea obiectivă cu experienţa emoţională.
36
Anton Pevsner (1884-1962) - artist rus, pictor și sculptor, adept declarat al constructivismului; va lucra ca profesor la
Atelierele de Artă din Moscova, iar în 1920, alături de Gabo, vor lansa „Manifestul realismului”. El renunță la mijloacele oferite de volum și linii, de elementele statice ale sculpturii, și utilizează plăci din plastic transparent, foi ușoare din metal pe care le montează spre a crea volume compacte.
37 Die Brücke (Podul) - a fost o mișcare artistică germană expresionistă formată la Dresda în 1905, după ce Muzeul din Berlin a
fost numit Brüke. 38
Die Blaue Reiter (Călărețul Albastru) - grup de artiști emigranți ruși, printre care și Wassily Kandinsky, și artiști germani.
Aceștia vor crea în paralel cu Die Brücke; este influențată de expresionism.
Die Brüke (http://static.digischool.nl/ckv1/beel
dend/brucke/brucke1909.jpg)
Der Blaue Reiter (http://www.lenbachhaus.de/uploads/t
x_januscarousel/3_3_5_1_KANDINS
KYW_almanach_450.jpg)
29
Hans Sharoun , Philharmonie, 1963, Berlin. (http://farm5.static.flickr.com/4089/5090240921_e80bef3732.jpg)
Unii arhitecţi expresionişti evoluează spre funcționalism, mişcare complexă care, în
principiu, susține
că formele se
dezvoltă pentru a
se potrivi
funcțiunii.
Originile
funcționalismului
se regăsesc în
iluminism.
Tot pe premizele
protoraționalismu-lui39
, fovismului40
, expresionismu-lui41
se va dezvolta cubismul. Arta
renunță la a reprezenta frumusețea naturii, sau a vieții cotidiene, inclusiv reprezentarea
obscurității și simplității acesteia. Arta devine interpretarea vieții, a ideologiei sau a
cotidianului. Arta dorește reîntoarcerea la formele primitive, arhaice sau exotice. Nu mai
atrage pictorul la reflexie realitatea văzută, ci realitatea recunoscută.
Kirchnner scria în Cronica Uniunii Artistice „Brücke” din 1913: „însuflețiți de
încrederea în progres, într-o nouă generație de creatori și de amatori de artă, noi chemăm
tineretul să se grupeze ca și tineri ce poartă în ei viitorul, vrem să cucerim libertatea de
acțiune și de viață împotriva vechilor forțe atât de greu de dezrădăcinat. Îi primim pe toți cei
care-și reproduc direct și sincer impulsul creator”42
.
4.6. PICTURA METAFIZICĂ
Justificarea teoretică a picturii metafizice se bazează pe teoria lui Schopenhauer asupra
apariţiilor, conform cărora imaginea din somn solicită dorinţa şi surpriza, oferindu-se, pe de-o
parte celui care doarme - prin propria-i realitate, pe de altă parte oferind un ceva peste
39
Protoraționalism – mișcare avangardistă apărută ca formă contrară a art-nouveau-lui, se va opune decorativismului promovat de art-nouveau și va pleda în favoarea tehnicii, a științei și a simplificării formelor. 40
Fovism – Termenul provine de la cuvântul francez „fauve” ce înseamnă sălbatic, fiară. Desemnează mișcarea artistică formată la începutul secolului XX ce se caracterizează prin exaltarea culorilor și utilizarea pură a acestora. 41
Expresionism - curent artistic, apărut la sfârșitul secolului al XIXlea, descătușează exprimarea plastică eclipsând reprezentările figurative, ce utilizează o paletă cromatică violentă. Se axează pe expunerea informației, pe comunicarea prin artă a artistului cu privitorii. 42
Idem, pag. 33.
30
Pavilionul Expoziției Internaționale de Arte Decorative
Paris 1925 (http://blog.deco-shades.com/wp-
content/uploads/2012/10/5796122950_38507590b2_z.jpg)
posibilităţile umane de acţiune în el latente. Visul
depăşeşte funcţiunile cerebrale ale spaţiului, timpului,
cauzalităţii şi creează o realitate mai adevărată. Sensul
de surpriză şi cel de ajungere la o realitate non
contingentă sunt, pentru De Chirico, scopul picturii
metafizice.
La De Chirico pictura metafizică anticipă unele
aspecte ale dadaismului şi suprarealismului; la Carrà,
ea este căutare a valorilor formale pure, independente
de orice susceptibilitate sau narativitate, fiind astfel
anticipatoarea Valorilor Plastice. Pentru Morandi este o
fază importantă, care purifică subiectul de toate
episoadele accidentale şi care descoperă noi semnificații
ale lucrurilor”.
Pictura metafizică este, alături de Futurism, cealaltă mare contribuţie italiană la arta modernă.
Cu toate caracterele figurative evidente, fără a aduce inovaţii directe în limbajul pictural,
pictura metafizică ocupă totuşi un loc particular în cadrul artei de avangardă, ea fiind la baza
Suprarealismului.
4.7. ART DÉCO
Este un stil ce se manifestă în toate
artele vizuale, de la pictură la
sculptură, de la mobiler la bijuterii şi
designul industrial.
Formele fluide, liniare, ornamentele
ritmate surprind societatea iar
particularitățile acesteia simbolizează
tot ceea ce este exotic și progresist în
secolul XX. Art Déco-ul se dezvoltă
din Art Nouveau sub influența
curentelor artistice paralele, cum ar fi cubismul francez, futurismul italian și constructivismul
rus. Exotismul provine din spectacolele Baletelor Ruse, iar formele funcționale sunt preluate
din repertoriu formal promovat de Bauhaus.
Carlo Cara, Natura Morta
Metafisica, 1919 (https://s-media-cache-
ak0.pinimg.com/564x/74/b7/c6/74b7c6322a
f10f5603fffbdccb8829c1.jpg)
31
Clădirea Bauhaus din Dessau
http://farm1.static.flickr.com/158/430721814_6d077fd457.jpg
Prima parte a secolului XX este marcată de schimbări majore în societate. Primul
Război Mondial și repercusiunile acestuia asupra umanității afectează și arta, în special
evoluția Art déco-ului. După Marele Război, evoluția economică din expansiune, ajunge
brusc în colaps, anunţând marea criză economico-financiară. În condiţiile particulare ale
Europei interbelice Art déco debutează ca o mișcare diferită de Bauhaus, sau de Stilul Modern
Internațional.
Art Déco va fi preferat de o burghezie în ascensiune și va influența designul din
industria automobilistică şi aeronautică. El a fost o punte de legătură între decorativ și
funcțional, între artistic și artizanal.
Art Déco descrie și se înscrie foarte bine în perioada în care se manifestă, o perioadă a
schimbărilor, a tranzițiilor în contextele complexe de ordin științific, economic, politic, social
şi cultural.
4.8. DIVERSE STILURI ALE MODERNISMULUI
În același timp, în arta plastică europeană se manifestă diverse stiluri ale modernismului
printre care futurismul - care fascinează
și șochează privitorii, neoplasticismul şi
expresionismul. Expresionismul se
manifestă vizibil sau variabil în lucrările
lui Chagall43
, care va îmbrăţişa
subiectele onirice, în timp ce lucrările
lui Soutine44
se particularizează prin
violența lor formală şi cromatică pe care
o emană plenar, în timp ce Pascin45
și
Modigliani46
preferă temele erotice.
Fiecare dintre aceștia provin din țări
43
Marc Zakharovich Chagall, născut în Rusia în 1887, se va muta la 23 de ani la Paris unde va cocheta cu fauvismul și
cubismul; se întoarce în țara natală și aici influențează învățământul de specialitate prin deschiderea unei Școli Populare de Artă. Aceasta însă, în timp, va tinde spre suprematism, iar artistul se va resemna și se va muta la Moscova. Lucrările sale abundă de influențele suprarealiste și simboliste păstrând caracteristici compoziționale cubiste. Este catalogat ca fiind unul dintre pionierii modernismului și un artist de seamă de sorginte evreiască.
44 Soutine Chaim (1893-1943) - pictor de origine belarusă, se va stabili în Paris unde, alături de Chagall și Modigliani,
abordează realismul în manieră expresionistă; lucrările împăstat efectuate, abundența cromatică imprimă o notă dramatică lucrărilor sale.
45 Jules Pascin (1885-1930) - cunoscut ca „Prințul de Montparnasse”, de origine bulgară, pictor expresionist, preferă să
abordeze nudul în compozițiile sale. Activează la Paris, dar valoarea sa artistică este recunoscută și peste ocean. 46
Modigliani Amedeo (1884-1920) - pictor italian, debutează în perioada postimpresionistă, cochetează cu fovismul și cubismul.
Portretist suprarealist, va imprima din curentele enumerate unicitate lucrărilor sale.
32
diferite ce își pun amprenta asupra operelor realizate.
Se caută construirea compoziției și se creează pe
structura compozițională, încercând a se realiza
echilibrul între personaje, obiecte și spațiul care le
înconjoară.
În 1919 Gropius47
înfiinţează şcoala Bauhaus48
la
Weimar. Acesta va folosi tehnologii noi şi va crea o
nouă cale producţiei industriale prin modalităţile
inovatoare de exprimare artistică.
Teorii susţinute de Bauhaus sunt recunoscute ca
fiind bazele funcţionalismului având ca idee principală
promovarea conceperii unui obiect în funcţie de
destinaţia sa, de utilitatea sa, frumuseţea obiectului
fiind lăsată să vină de la sine ( acest aspect vine însă
din gustul autorilor şi abilitatea acestora de a îmbina eficacitatea şi corectitudinea efectului
plastic).
Gropius în 1923 întrevede după noile ideologii „ o arhitectură luminoasă a cărei logică
internă se propagă şi care să nu fie stânjenită de linii, faţade şi de tot felul de artificii”49
.
”Arhitecţii moderni, prin respingerea ornamentaţiei rup legăturile cu vechile tradiţii.
Edificiul epurat de împletitura parazită, de muluri false, volute şi pilaştri de tot felul”50
.
O altă mișcare creată din cubism cu influențe expresioniste este futurismul ce prin
lucrările sale, aduce un elogiu tehnologiei, industrializării. Sunt inspirați de motricitate și
invențiile realizate în jurul acesteia, de timp și efemeritate, de ciclicitate. Curentul surprinde
viața urbană, munca modernă și în special dinamismul mijloacelor de locomoție inovatoare.
47
Walter Gropius (1883-1969) – arhitect german cunoscut pentru contribuția sa în arhitectură dar și zona teoretică a artelor exprimată în mișcarea artistică promovată prin Școala de la Bauhaus. 48
Școala de la Bauhaus - este fondată în 1919 la Weimar avându-l pe Gropius coordonator. Reușește să cuprindă arte, meserii, design și arhitectură, să consolideze cunoștințele generale anterioare și pe ideile romantismului. De la sfârșitul secolului al XIXlea se va fonda sub semnul raționalismului noua viață artistică, arta contemporană. 49
Debicki Jacek, Jean-François Favre, Dietrich Grünewald, Antonio- Filipe Pimentel ”Istoria artei pictură,
sculptură, arhitectură” Editura RAO Bucureşti 1998 pag. 293 50 Gombrich H.Ernst ”Istoria artei” Pro Editură şi Tipografie Bucureşti 2007 pag.560
Pablo Picasso – Juan Gris 1912
http://www.wikiart.org/en/juan-
gris/portrait-of-pablo-picasso-1912
33
În multitudinea „ismelor” concomitente,
contrare sau promovându-se reciproc, se va
cristaliza o nouă formă de manifestare artistică
protestatară contra tot și toate, contra ordinii şi
dezordinii prezente în diversele curente artistice
considerate îmbâcsite, învechite, muribunde,
care ce se zbat pentru a supravieţui. Şi astfel, din
dezgustul provocat de căutările artistice
considerate „impotente”, se va naşte ceea ce va
fi cunoscut ca mișcarea Dada. Manifestare
artistică, mai bine spus atitudine antiartistică,
care va influența cursul artei pe care doreşte să o
preschimbe radical.
Dada va lua naștere la Zürich, în anul 1916, într-o insulă
de pace, în timp ce restul Europei era devastat de primul
Război Mondial. Dadaismul este un curent considerat a fi fost
unul dintre cele mai radicale din istoria artei.
După experienţele Art Nouveau, prima formă a
modernismului, şi apoi după cercetările cubismului, a apărut
în pictură un nou curent, numit „purism”. Purismul a fost o
mișcare artistică ce s-a manifestat între 1918-1925. Influențată
de pictura și arhitectura franceză, purismul a fost o variație cu
tendințe spre decorativism a mișcării cubiste. Curentul a fost
fondat de Le Corbusier
și Amédée Ozenfant51
. În lucrarea „Après le Cubism” (după
cubism), cei doi promotori ai mișcării expun fundamentele
puriste și critică modul de descompunere și recompunere al
obiectelor utilizat de cubism.
51
Amédée Ozenfant (1886-1966) - pictor cubist, scriitor francez; alături de Charles-Edouard Jeanneret au fondat mișcarea
artistică Purism.
Poem dadaist Tristan Tzara (http://rethinked.org/wp-
content/uploads/2012/10/To-Make-A-Dadaist-
Poem-by-Tristan-Tzara.jpg)
Amédée Ozenfant,
Composition puriste,1926 (http://www.wikiart.org/en/amedee
-ozenfant/composition-puriste-
1926)
34
Personalități participante la Congresul C.I.A.M. în
1928
https://s-media-cache-
ak0.pinimg.com/736x/22/9b/f3/229bf3323bb11b9591274734fc2c58
91.jpg
4.9. FUNCȚIONALISM ȘI RAȚIONALISM: C.I.A.M. – CONGRESELE
INTERNAȚIONALE DE ARHITECTURĂ MODERNĂ
Dacă în curentele artistico-plastice cubismul revoluționează prin particularitățile sale, în
arhitectură nu se manifestă cu aceeași forță. Dar după cubism, Charles Edouard Jeanneret - zis Le
Corbusier - contribuie la evoluția artei esteticii. El deschide dilema mișcărilor artistice care
abundă în acea perioadă și din acestea preia o mulțime de elemente. Va susține noi metode de
construcție. Promovează raționalismul și faptul că prin producția industrială se rafinează
obiectele, prin reducerea acestora la forme esențiale oferind elemente cheie ale designului
arhitectonic. Arhitect personal, original, influent, ajută internaționalizarea arhitecturii
moderne prin celebrul manifest „Cinci puncte ale arhitecturii moderne”. El dorește să
realizeze fixarea reperelor noii
estetici.
Arhitectura modernă, fără
reținere, va utiliza inovația
tehnologică și științifică a epocii. Va
promova realizarea și formarea unor
produse integral culturale indiferent
că este vorba despre pictură,
arhitectură sau sculptură, vitralii,
balet, scenografie, film, fotografie și
altele.
Am continuat studiul asupra
Congresului Internaţional de
Arhitectură Modernă52
organizat în 1928 de către Hélène de Mandrot53
consiliată de M.F.
Gubler54
este pusă în contact cu Le Corbusier55
pentru a organiza în castelul său de la La
52
CIAM(Congrès Internationaux d'Architecture Moderne) - organizație mondială a arhitecților creată în 1928 de Hélène de Mandrot în jurul personalității lui Le Corbusier și s-a disipat în 1959. A constat în 11 conferințe ce au definit arhitectura modernă și contemporană. 53
Hélène de Mandrot (1867-1948) artistă elvețiană, va studia atât în Geneva cât și ulterior în Paris și Monaco. Cofondatoare a Societății Muzeelor, colecționară și promotoare a Mișcării artistice moderne, va convoca și va fonda în 1928 C.I.A.M. realizând o serie de întruniri ale artiștilor avangardiști și stabilind criteriile de evoluție ale artei moderne 54
Friedrich Gubler(1900-1965) – secretar al asociației artiștilor și arhitecților elvețieni Werkbund, fondată în 1913, va facilita legăturile dintre Gropius și Le Corbusier cu artista Hélène de Mandrot 55
Charles –Édouard Jeanneret-Gris(1887-1965) – arhitect francez de sorginte elvețiană, promovează modernitatea în arhitectură și urbanism. Adept al funcționalismului, cubismului și tendințelor puriste, păstrează
35
Черный квадрат - Kazimir
Severinovich Malevich
http://www.museum-
online.ru/index.php/kazimir_severinovi
ch_malevich/Canvas/3657
Sarraz, o întrunire a principalilor arhitecţi ai Europei luând astfel fiinţă Congresul
Internaţional de Arhitectură Modernă.
La prima întrunire auditoriul s-a arătat interesat de tezele lui Le Corbusier. Dar la
următoarea întrunire, în 1929, a predominat interesul pentru producţia industrializată, politica
de urbanizare şi politica de gestionare urbană.
Modelul C.I.A.M. reflectă toate limitele culturii arhitecturale radicale, absoluta
continuitate postulată de producţia în serie şi construcţia oraşului exprimă o vocaţie utopică.
Propunerea C.I.A.M. redimensionează rolul arhitecturii la acele de organizatori ai unui
ciclu productiv presupunând că noile modele elaborate pot fi garanţia unui control absolut
asupra tuturor legăturilor ce determină dezvoltarea urbană. Urmând dezbaterile C.I.A.M.
părea că natura oraşului se identifică cu patrimoniu edificator. Odată asigurat controlul
asupra modalităţilor de formare şi producere a unui patrimoniu, este în posesia formulei de
planificare a progresului.
În anii 1930 în cadrul Congresului Internaţional de
Arhitectură Modernă se înfiinţează Comitetul Internaţional
pentru Rezolvarea Problemelor Arhitecturii
Contemporane. Acesta este un organism operativ pentru
rezolvarea problemei analizei urbane.
Al treilea Congres din 1933 duce la publicarea în
1943 a ceea ce se este cunoscut sub numele de Carta de la
Atena. Fruct al unei meditaţii cu un caracter reducţional,
publicaţia însumează sesiuni ce sistematizează cazuri
întâlnite în perioada respectivă şi ridică noi probleme de
arhitectură şi urbanism. Activitatea C.I.A.M. se finalizează
în 1956 la întâlnirea de la Dubrovnik.
4.10. ARHITECTURA ȘI ARTA TOTALITARĂ
Sistemele totalitare vor tinde spre caracteristicile expuse în capitolul anterior. Dar oare
unde se păstrează arta? Inclusiv reprezentanții curentelor premergătoare realismului socialist
se vor retrage în zona vest-europeană și mai apoi în America. Aici experimentarea determină
obiceiul de a picta și conservă interesul pentru culoare, va supune compozițiile sale regulilor raționalismului, funcționalității individualizând astfel lucrările sale.
36
"Борьба за мир" – Jules Perahim
http://www.wikiart.org/ru/jules-perahim/fighting-for-peace-1950
Mikhail Lomonosov, Московский государственный
университет, 1940. (http://i1.wp.com/zigadazuca.com.br/wp-content/uploads/2014/09/IMG_1033.jpg)
apariția unei multitudini de curente artistice. Arhitectura se va întrepătrunde cu tendințele
picturii, graficii sau sculpturii.
Arta totalitară se
formează în perioada
interbelică în cele trei ţări
campioane ale
totalitarismului, Uniunea
Sovietică, Italia şi
Germania.
Mișcările artistice
vor servi la promovarea,
idealizarea şi impunerea
partidului unic şi
celebrarea conducătorului
ce reprezintă sublimarea partidului ce la rândul lui este sublimarea statului. Arhitectura va
răspunde în primul rând nevoilor utilitare iar principiul ”cine nu este cu noi este împotriva
noastră” va caracteriza atât sistemul și se va mula pe artă astfel că cine nu creează pentru
partid nu va crea deloc.
Mișcările artistice vor servi promovarea, mărirea idealizarea, impunerea partidului
totalitar. Arta este izolată de celelalte centre artistice libere în exprimare. Arhitectura va
răspunde în primul rând nevoilor utilitare iar principiul ”cine nu este cu noi este împotriva
noastră” va caracteriza atât sistemul și se va mula pe artă astfel că cine nu creează pentru
partid nu va crea deloc.
Compoziția se
desfășoară pe suprafețe mari,
monumentale, arhitectura
devine megalitică.
Fascismul, pe teritoriul
Italiei va crea ideea de
totalitarism. Arta va fi
caracterizată prin
monumentalitate, eclectism, o artă în folosul poporului. Manifestul artistic nu se definește și
nici nu se consolidează, suferă modificări continue prin importări de elemente din diferite
37
Frank O. Gehry, Familian House, 1978, Santa
Monica, California http://www.adevaherranz.es/ARTE/UNIVERSAL/EDAD%
20CONTEMPORANEA/XX-
XXI%20ARQUITECTURA/Art%20Arq%20XX%20Gehry
%20Frank%20O%20Familian%20House%20maqueta%20
California%201978.gif
Santiago Calatrava, Florida Polytechnic University, 2014 Florida USA http://grasslandshomes.com/wp-content/uploads/2014/12/IMG_2039.jpg
stiluri și acestea se realizează nu sub ideologie artistică, ci sub necesitățile sistemului
autoritar. Arta nu reprezintă rezultatul creației artistice, ci loialitatea artistului față de partid.
Nazismul va prelua modul de a utiliza arta ca instrument de promovare a doctrinelor
partidului, o artă grandioasă ce va avea particularitatea de a promova epurarea speciei umane
în favoarea arienilor, defăimându-le pe celelalte.
Atât pictura cât și arhitectura sunt dominate de un eclectism al stilurilor, culegând din
acestea caracteristici prin care rezultatul avea scopul de a deborda de grandoare și măreție
exagerate.
V. ARTELE PLASTICE ȘI ARHITECTURA CONTEMPORANĂ
Arhitectura modernă este greu de
delimitat şi temporal şi stilistic, iar
arhitectura contemporană este aproape
imposibil de definit.
Termenul contemporan desemnează
prezentul dar prezentul după o secundă
devine trecut. Nu putem spune că definim
contemporanul ad literam.
Contemporaneitatea se întrepătrunde cu
modernitatea și am putea să facem referire la
perioada postbelică ca perioadă incipientă a
38
contemporaneității când omenirea începe o etapă de reconstrucție, de reorganizare pe fondul
de conștientizare a unor noi probleme, revoluția informatică, cibernetică, noi și noi inovații
îmbogățesc și dezvoltă creația picturală sau arhitecturală. Noile idei filozofice care se propagă
în creația artistică și în expresia arhitecturală a celei de a doua jumătate a secolului XX.
39
BIBLIOGRAFIE
Adorno Theodor W. Teoria estetică Editura Paralela 45 Piteşti 2005
Andreescu Ion Origini spirituale în arhitectura modernă Editura Paideia București
2000
Andrews John Arts & Crafts furniture Editura Antique collectors Club Ltd. 2015
Anfam David Abstract Expressionism Editura Thomas & Hudson Ltd. 2015
Arnheim Rudolf Arta în percepţia vizuală Editura Meridiane Bucureşti 1979
Argan Giulio Carlo Art Nouveau Roma 1955
Argan Giulio Carlo Walter Gropius e la Bauhaus Editura José Olimpio Rio de Janeiro
2005
Aron Raymond Democrație și totalitarism Editura All București 2001
Augustin Ioan Arhitectura suprarealismului socialist Editura Paideia București 2012
Babeti Coriolan Atelierul de arte Vol II Editura fundației Interart Triade Timișoara 2010
Bassie Ashley Expresionismul Editura Aquila București 2008
Baudrillard Jean Sistemul Obiectelor Editura Echinox București 1996
Bădescu Ilie Timp și cultură Editura Științifică și Enciclopedică București 1989
Bellori Giovanni Pietro Viețile pictorilor, sculptorilor și arhitecților moderni Editura
Meridiane București 1975
Benvolo Leonardo Storia dell'architettura moderna Editura Laterza Bari 2006
Berger René Descoperirea picturii Editura Meridiane Bucureşti 1975
Berger René Artă şi comunicare Editura Meridiane Bucureşti 1976
Bernea, Ernest Spaţiu, timp şi cauzalitate la poporul român. ed. a II-a. Editura
Humanitas Bucureşti 2005
Bialostocki Jan O istorie a teoriilor despre artă Editura Meridiane București 1977
Bilcea Valentina, Bilcea Angela Dicționarul monumentelor și locurilor celebre din
București editura Meronia București 2009
Blundell Jones,Peter, Doina Petrescu, Jeremy Till (editori) Architecture and
Participation, Taylor & Francis Londra 2005
Brion – Guerry Liliane Cezanne și exprimarea spațiului Editura Meridiane București
1977
Burke Edmund Despre sublim și frumos Editura Meridiane București 1981
40
Cabassat Patricia Fride, Isabelle Marcadé Mişcări artistice în pictură Editura RAO
Bucureşti 2007
Busuioceanu Alexandru Scrieri despre artă Editura Meridiane București 2000
Caciuc Cosmin Supra-teoretizarea arhitecturii Paideia București 2007
Caciuc Cosmin Transdisciplinaritate și Arhitectură Editura Paideia București 2010
Ching Francis D.K. A visual dictionary of architecture John Willey & Sons Inc. New
York 1995
Clark Kenneth Revolta romantică Editura Meridiane București 1981
Curinschi Vorona Gheorghe Introducere în arhitectura comparată Editura Tehnică
București 1991
Conor Steven Cultura Postmodernă. O introducere în teoriile contemporane Editura
Meridiane București 1999
Constant Benjamin Despre libertate la antici și moderni Institutul European Iași 2006
Constantin Paul Mică enciclopedie de arhitectură, arte decorative şi aplicate moderne
Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică Bucureşti 1977
Dachy Marc Dada – Revolta artei Editura Univers București 2007
Daniels Klaus The Technology of Ecological Building Birkhauser Verlag 1997
Debicki Jacek, Jean-François Favre, Dietrich Grünewald, Antonio- Filipe Pimentel
Istoria artei pictură, sculptură, arhitectură Editura RAO Bucureşti 1998
Delacroix Henri Psihologia Artei Editura Meridiane București 1983
Dâncu Vasile Sebastian Comunicarea simbolică. Arhitectura discursului publicitar
Editura Dacia Cluj-Napoca 1999
Dumitrescu Zamfir Ars Perspectivae Editura Nemira Bucureşti 2002
Eco Umberto Istoria frumuseţii Editura RAO Bucureşti 2005
Fezi Bogdan Andrei Bucureștiul european Editura Curtea Veche București 2010
Fortunescu Irina Braque Editura Meridiane București 1976
Fortunescu Irina Bonnard Editura Meridiane București 1980
Frampton Kenneth Modern Architecture, a critical history Editura Thames and
Hudson, New York 1996
Francastel Pierre L'arte e la civiltà moderna Editura Feltrinelli Milano 1959
Galindo Michelle, Chris Van Uffelen, Markus Sebastian Braun Atlas of world
architecture Editura Braun Publishing A.G. 2012
Georgiu Grigore Națiune. Cultură. Identitate editura Diogene București 1997
Gilbert Luigi Arhitectura în Europa Editura Institutul European Bucureşti 2000
41
Giulio Carlo Argan Arta modernă Vol I, II Editura Meridiane Bucureşti 1982
Gimpel Jean Despre Artă și Artiști Editura meridiane București 1973
Gombrich H.Ernst Istoria artei Pro Editură şi Tipografie Bucureşti 2007
Grigorescu Dan Kandinsky Editura Meridiane București 1980
Grigorescu Dan Trei pictori de la 1848 Editura Meridiane București 1973
Habermas Jürgen Discursul filosofic al modernităţii 12 prelegeri Editura All Bucureşti
2000
Habermas Jürgen Modern and Postmodern Architecture MIT Press Cambridge 1989
Harwood Elain, Hassell Antony Arhitectura Modernă Editura Vellant București 2009
Hatch C. Richard The Scope of Social Architecture Edited by Van Nostrand Reinhold
1984
Heidegger Martin Originea Operei de Artă Editura Humanitas București 1995
Hogarth William Analiza frumosului Editura Meridiane Bucureşti 1981
Huyghe René Dialog cu vizibilul. Cunoașterea picturii Editura Meridiane București
1981
Iliescu Octavian Alexandru Simbol în arhitectură Editura Universitară Bucureşti 2002
Ionescu Grigore Arhitectura pe teritoriul României de-a lungul veacurilor, Editura
Academiei București 1982
Jackson David The russian vision Editura Antique Collectors Club Ltd.2015
Jurov Cosma Ce este arhitectura Editura Albatros Bucureşti 1989
Kandinski Wassily Spiritualul în Artă Editura Meridiane București 1994
Klee Felix Paul Klee Editura meridiane București 1975
Le Corbusier La mia opera Editura Boringhieri Torino 1961
Leroi –Gurhan André Gestul și cuvântul Editura Meridiane București 1983
Lipps Theodor Estetica. Psihologia frumosului și a artei. Contemplarea estetică și
artele plastice Editura Meridiane București 1987
Maino Paola, Irene de Gultry Italian Liberty Style Editura 24 ore Cultura S.R.L. Milano
2013
Maltese Corrado Ghid pentru studiul istoriei artei Editura Meridiane Bucureşti 1979
Manfredo Nicoletti Dentro L'architettura moderna, Gius Laterza & Figli Spa. Roma
Bari 1984
Marinache Oana Cristofi Cerchez – un vechi arhitect din București Editura ACS
București 2012
Melvin Jeremy Isme – Să înțelegem stilurile arhitecturale editura Rao București 2006
42
Middleton Robin, David Watkin Storia Universale dell’architettura – Architettura
Moderna Electra Editrice dalla Fantonigrafica di Venezia 1977
Mociulschi Leonard Adrian Artă și comunicare Editura Curtea Veche București 2013
Moldovan Horia Schlatter Johann: Cultura occidentală și arhitectura românească
1831-1866 Editura Simetria București 2013
Mosco Paolo Valerio Naked architecture Editura Skira 2012
Muller Joseph Émile Klee – figuri și măști Editura Meridiane București 1969
Munro Thomas Artele și relațiile dintre ele Editura Meridiane București 1981
Nae Cristian Moduri de a percepe Editura Polirom Iași 2015
Neil Leach Rethinking Architecture - A reader in cultural Theory Taylor & Francis
E-Library 2005
Norberg C. Schultz Experience, Space &Architecture London 1971
Palladio Andrea Cele patru cărţi de arhitectură Editura Tehnică Bucureşti 1957
Pascadi Ion Idealul şi valoarea estetică Editura Politică Bucureşti 1966
Patrulius Radu Locuinţa în timp şi spaţiu Editura Tehnică Bucureşti 1975
Proust Marcel Elstir - Despre artă Editura Meridiane Bucureşti 1970
Prut Constantin Dicţionar de Artă Modernă Editura Albatros Bucureşti 1982
Pryce Will Arhitectura lumii. Capodoperele Editura Vellant București 2009
Radian Henri R. Cartea proporţiilor Editura Meridiane Bucureşti 1981
Rogers Richard Architecture : a modern view Editura Thames & Hodson Ltd. 2009
Roisecco Giulio Spazio, evoluzione del concettoin architettura Editore Mario Bulzoni
Torino 1961
Rosenberg Jakob Criteriul calităţii în artă Editura Meridiane Bucureşti 1980
Saddy Pierre Henri Labrouste architecte 1801-1875 Editura Caisse nationale des
Monuments historiques et des Sites Paris 1977
Săsărman Gheorghe Funcţiune, Spaţiu, Arhitectură Editura Meridiane Bucureşti 1979
Sebastian Marcus Braun, Chris Van Uffelen Atlas of european architecture Editura
Braun Publishing Ag. 2015
Shone Richard –Paul Stonard The Books That Shaped Art History Editura Thames
&Hudson Ltd. 2013
Tafuri Manfredo, Francesco DalCo Architettura Contemporanea Electra Editrice dalla
Fantonigrafica di Venezia 1976
Taine Hippolyte Filozofia artei Editura Meridiane București 1991
43
Tatarkiewicz Wladyslaw Istoria Esteticii Vol.I,II,III,IV Editura Meridiane Bucureşti
1978
Telea Vasile Arhitectura secolului XX –Dicţionar cronologic 1890 – 2000 Editura
Capitel 2005
Teodorecu Elena Sidonia Mari arhitecți bucureșteni - Ion D. Berindey Editura Vremea
București 2014
Vasilescu Sorin Istoria Arhitecturii Moderne Institutul de Arhitectură „Ion Mincu”
Bucureşti 1989
Vasilescu Sorin Arhitectura Germaniei Naziste Editura Fundației Arhitext Design
București 2012
Vasilescu Sorin Arhitectura Italiei Fasciste Editura Fundației Arhitext Design București
2011
Vasilescu Sorin Arhitectura Rusiei Staliniste Editura Fundației Arhitext Design
București 2014
Vasilescu Sorin Dicţionarul arhitecţilor moderni şi contemporani Institutul de
Arhitectură „Ion Mincu” 1990
Vitruvius Marcus Pollio, De Architectura Verlag Essen Berlin 1938
Weill Alain The Art –Nouveau Poster Editura Frances Lincon 2015
Weston Richard Architecture Visionaires Editura Laurence King 2015
Wolffin Henrich Principii fundamentale ale istoriei artei Editura Meridiane București
1968
Wunenburger Jean Jacques Filozofia imaginilor Editura Polirom Iași 2004
Zevi Bruno Codul anticlasic- limbajul modern al arhitecturii Editura Paideia București
2000
Zevi Bruno Storia dell'architettura moderna Editore Giulio Einaudi Torino 1950
SURSE IMAGINI
Fig.1https://www.ibiblio.org/wm/paint/auth/kandinsky/kandinsky.comp-7.jpg
compozitie 7 (accesat în 08.02.2016)
Fig.2 http://www.allposters.com/-sp/Pope-V-Borghese-Posters_i10305880_.htm
(accesat în 08.02.2016)
Fig.3 http://www.wikiart.org/en/william-turner/fort-vimieux#supersized-artistPaintings-
238721 (accesat în 08.02.2016)
44
Fig.4http://www.wikiart.org/en/francisco-goya/maja-and-celestina-on-a-balcony-
1812#close (accesat în 08.02.2016)
Fig.5https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/70/Jacques-Louis_David_-
_Oath_of_the_Horatii_-_Google_Art_Project.jpg (accesat în 08.02.2016)
Fig.6https://fr.wikipedia.org/wiki/Th%C3%A9odore_Rousseau#/media/File:Rousseau_
20_sep_2013.jpg (accesat în 08.02.2016)
Fig.7https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/7b/John_Everett_Millais_-
_Christ_in_the_House_of_His_Parents_%28%60The_Carpenter's_Shop'%29_-
_Google_Art_Project.jpg (accesat în 08.02.2016)
Fig.8 https://it.wikipedia.org/wiki/La_Rotonda_dei_bagni_Palmieri (accesat în
08.02.2016)
Fig.9https://www.google.ro/search?q=Louis+Auguste+Boileau&biw=1366&bih=631&t
bm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ved=0ahUKEwjRmeDK-
u3KAhWPa5oKHaBpD9EQsAQIJA#tbm=isch&q=Louis+Auguste+Boileau+l%27%C3%A9
glise+Sainte+Marguerite+du+V%C3%A9sinet&imgrc=FlG-JAnJrzUPiM%3A (accesat în
08.02.2016)
Fig.10http://www.tate.org.uk/learn/online-resources/glossary/g/glasgow-school (accesat
în 08.02.2016)
Fig.11https://en.wikipedia.org/wiki/Les_Nabis#/media/File:Paesaggio_nabi_paul_ranso
n.jpg (accesat în 08.02.2016)
Fig.12http://www.flickriver.com/photos/pov_steve/tags/brussels/ (accesat în
08.02.2016)
Fig.13http://triptod.tumblr.com/page/15 (accesat în 08.02.2016)
Fig.14http://www.wikiart.org/en/otto-eckmann/five-swans-1897 (accesat în 08.02.2016)
Fig.15https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%91%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D0%B1%
D0%B8%D0%BD,_%D0%98%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%AF%D0%BA%D0%BE
%D0%B2%D0%BB%D0%B5%D0%B2%D0%B8%D1%87#/media/File:Firebird.jpg
(accesat în 08.02.2016)
Fig.16https://en.wikipedia.org/wiki/Fauvism#/media/File:Andr%C3%A9_Derain,_1905
,_Le_s%C3%A9chage_des_voiles_%28The_Drying_Sails%29,_oil_on_canvas,_82_x_101_c
m,_Pushkin_Museum,_Moscow._Exhibited_at_the_1905_Salon_d%27Automne.jpg (accesat
în 08.02.2016)
Fig.17http://atlasofinteriors.polimi-cooperation.org/wp-content/uploads/2014/03/adolf-
loos-villa-karma.jpg (accesat în 08.02.2016)
45
Fig.18http://farm1.static.flickr.com/158/430721814_6d077fd457.jpg (accesat în
08.02.2016)
Fig.19http://www.wikiart.org/en/juan-gris/portrait-of-pablo-picasso-1912 (accesat în
08.02.2016)
Fig.20https://books.google.ro/books?id=fIdQ6mkEkagC&pg=PA405&lpg=PA405&dq
=Friedrich+Gubler+architecture&source=bl&ots=_nQjCxBhQz&sig=R3SvrVLtSgtrWdxSep
6GHI68T5g&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjpvtr-
zuzKAhVsM5oKHYySA20Q6AEIKzAE#v=onepage&q=Friedrich%20Gubler%20architectur
e&f=false (accesat în 09.02.2016)
Fig.21https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/d/dc/Kazimir_Malevich%2C_1
915%2C_Black_Suprematic_Square%2C_oil_on_linen_canvas%2C_79.5_x_79.5_cm%2C_T
retyakov_Gallery%2C_Moscow.jpg (accesat în 09.02.2016)
Fig.22http://www.piet-mondrian.org/broadway-boogie-woogie.jsp (accesat în
09.02.2016)
Fig.23https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/7/75/Michail_Larionow%2C_
Rayonismus_Rot_und_Blau_1911.jpg (accesat în 09.02.2016)
Fig.24http://www.wikiart.org/ru/jules-perahim/fighting-for-peace-1950 (accesat în
09.02.2016)
Fig.25https://fr.wikipedia.org/wiki/Architecture_totalitaire (accesat în 09.02.2016)
Fig.26http://brunorigolt.blog.lemonde.fr/2009/04/27/dossier-culture-generalebts-
modernite-et-architecture-limpossible-detour/ (accesat în 09.02.2016)